Strategie rozvoje Euroregionu Nisa

2014-2020

Strategie rozvoje

Euroregionu Nisa

2014-2020

Vydavatel: Wydawnictwo-Poligrafia AD REM

ul. Okrzei 12, 58-500 Jelenia Góra, tel. 75 75 222 15

www.adrem.jgora.pl

ISBN 978-83-64313-02-8

Analýza byla zpracována v rámci projektu

„Strategie rozvoje Euroregionu Nisa“, č. CZ 3.22/3.1.00/09.01566

podpořeného s Operačního programu přeshraniční spolupráce

Česká republika – Polská republika 2007-2013.

1 Úvod

Zpracovaný dokument Strategie rozvoje Euroregionu Nisa má v jisté míře výjimečný charakter. Vznikl po dvaceti letech fungování Euroregionu Neisse-Nisa-Nysa (dále jen Euroregion Nisa – ERN), v situaci nejistoty týkající se budoucnosti, která je před námi. V době hospodářské a společenské krize, odhalující strukturální nedostatky celé evropské ekonomiky, vznikajících rozdílů mezi regiony a uvnitř regionů, které se projevují na úrovní EU a jednotlivých států, změny filozofie alokace prostředků a cílů regionálního rozvoje EU a před novým programovým obdobím finančních prostředků na přeshraniční spolupráci v letech 2014-2020.

Tato Strategie je specifická tím, že oproti Koncepci hospodářského rozvoje pro Euroregion Neisse-Nisa-Nysa, zpracované v roce 1993 německou firmou Dornier GmbH Regionální a environmentální plánování Friedrichshafen, vznikla díky zapojení euroregionálních pracovních skupin EUREX.

Strategie rozvoje ERN má za cíl následující:

– Stanovit priority spolupráce v rámci euroregionu, tj. definovat ty oblasti, kde by měla být další spolupráce rozvíjena a podporována Euroregionem Neisse-Nisa-Nysa jako institucí. Tyto priority jsou definovány i pro každou tematickou oblast, ve které působí pracovní skupiny,

– Dosáhnout co možná největšího vlivu na stanovení pravidel poskytování dotací na přeshraniční spolupráci a formu konkrétních programů přeshraniční spolupráce v období 2014-2020 týkajících se území ERN. Strategie, na základě analýzy a obecného konsensu všech klíčových aktérů, shrnuje priority spolupráce na období shodné s programovým obdobím EU. ERN se podílí na přípravě budoucích programů a je schopen tímto způsobem předat informace o jeho území, jak do analytické, tak i návrhové části budoucích programů.

– Identifikovat v oblasti klíčové pilotní projekty (které budou zapracovány do Akčního plánu strategie) a připravit je k financování již na začátku následujícího programového období. I když je pravděpodobné, že ne všechny z nich a ne všechny oblasti budou podporovány z budoucích programů přeshraniční spolupráce, bude ERN vyvíjet snahy, aby tyto projekty finančně podpořil z jiných dotačních programů nebo prostředků jiných institucí.

Při budování Strategie rozvoje Euroregionu Nisi byli zpracovatelé vědomi, že tento dokument musí být kompatibilní se Strategií rozvoje Dolnoslezského vojvodství 2020, zpracovávanou Maršálkovským úřadem Dolnoslezského vojvodství, Strategií rozvoje Libereckého kraje 2006-2020 novelizovanou Krajským úřadem Libereckého kraje v roce 2012 a Strategií integrované spolupráce česko-polského příhraničí zpracovávanou Dolnoslezským vojvodstvím, čtyřmi českými kraji (Královéhradeckým, Libereckým, Olomouckým a Pardubickým) a dvěma euroregiony: Nisa a Glacensis, která bude základem k případnému zřízení Evropského seskupení pro územní spolupráci.

2 Proces zpracování Strategie rozvoje Euroregionu Nisa 2014-2020

2.1 Postup zpracování a harmonogram

Postup zpracování strategie vychází z obecně přijímané metodiky zpracování strategických rozvojových dokumentů, tak aby byla kompatibilní s rozvojovými strategiemi v území (s rozvojovou strategií Libereckého kraje a Dolnoslezského vojvodství a rovněž strategií obsažené v rámci operačního programu přeshraniční spolupráce Česká republika – Polsko 2007-2013).

Výstupy této strategie rovněž musí být co do struktury kompatibilní se strategií, která bude připravována v rámci projektu „Strategie integrované spolupráce česko-polského příhraničí“ Dolnoslezským vojvodstvím, Libereckým, Královehradeckým, Pardubický a Olomouckým krajem, a českými a polskými částmi euroregionů Nisa a Glacensis. Výstupy strategie rozvoje ERN a Akčního plánu budou následně přejaty do strategie širšího území.

Při zpracování Strategie rozvoje ERN byl použit následující postup:

1. fáze: Socioekonomická analýza a SWOT analýza

V prví fázi byla členům pracovních skupin představena zpracovaná socioekonomická analýza a odborníci byli vyzvání k jejímu připomínkování. Připomínky byly do analýzy zapracovány. Aby byl zajištěn hladký a rychlý začátek procesu tvorby strategie, byl ještě před započetím práce grémií vypracován odborný návrh konceptu strategie. Jeho smyslem bylo poskytnout členům odborných grémií vstupní podklad k diskusi a připomínkování.

V první fázi členové odborných skupin EUREX připomínkovali navrženou SWOT analýzu své dané oblasti. Připomínky byly zapracovány a byly předloženy aktualizované analýzy k odsouhlasení. Na základě odsouhlasených dílčích SWOT analýz byly vytvořeny souhrnné SWOT analýzy pro jednotlivé prioritní oblasti.

Bylo navrženo sloučení některých tematických oblastí do větších tematických celků – prioritních oblastí.

2. fáze: Vize, strategické cíle, prioritní oblasti

V druhé fázi byly započaty práce na návrhové části strategie. Nejprve byla odsouhlasena vize území – tedy jak by mělo území Euroregionu vypadat v roce 2020. Z této vize byly odvozeny jednotlivé prioritní oblasti. Každá z tematických oblastí obsahuje popis a odůvodnění. Každá odborná skupina byla zodpovědná za práci ve své konkrétní tematické oblasti, řídící tým poté řešil překryvy či témata nepokrytá pracovními skupinami. Ke zpracování dalších témat byly pozváni experti příslušné oblasti.

Byla zajištěna jednotná struktura výstupů všech pracovních skupin.

3. fáze: Opatření

Ve třetí fázi zpracování strategie byl v pracovních skupinách navržen v jednotlivých tematických oblastech seznam opatření vedoucích k dosažení stanovených cílů.

Pro každé opatření byl vypracován krátký popis a zdůvodnění vč. uvedení vhodných aktivit.

4. fáze: Finalizace dokumentu – návrh implementace, vyhodnocování

V poslední fázi tvorby Strategie byl celý dokument finalizován. Všechny dílčí výstupy za tematické oblasti byly agregovány do jednoho uceleného dokumentu. Strategie byla představena Řídícímu výboru a dalším grémiím ERN (Rada, Konvent).

2.2 Grémia Strategie a jejich role

Řídící výbor

Samotnou tvorbu strategie zastřešoval Řídící výbor, který celému procesu dodával především politickou záštitu. Toto je velmi důležité pro budoucí obecné přijetí strategie všemi důležitými subjekty veřejného života – především Libereckým krajem, Dolnoslezským vojvodstvím, okresy a městy.

Složení Řídícího výboru:

A. za českou stranu:

– RNDr. Vít Příkaský, náměstek hejtmana pro resort hospodářského a regionálního rozvoje, evropských projektů a rozvoje venkova

– Bc. Martin Půta, předseda Euroregionu Nisa, starosta města Hrádek nad Nisou, následně hejtman Libereckého kraje

– Ing. Petr Beitl, místopředseda Euroregionu Nisa, primátor města Jablonec nad Nisou

– Ing. Dan Ramzer, místopředseda Euroregionu Nisa, starosta města Frýdlant v Čechách

– Ing. Josef Poláček, místopředseda Euroregionu Nisa, místostarosta města Varnsdorf

– Jan Stejskal, místopředseda Euroregionu Nisa, člen zastupitelstva města Česká Lípa

– Ing. Jaromír Pekař, místopředseda Euroregionu Nisa, místostarosta města Turnov

– Ing. Vladimír Opatrný, předseda představenstva Krajské hospodářské komory Liberec

– Ing. Jana Drašarová, Ph.D, prorektorka Technické univerzity Liberec

B. za polskou stranu:

– Piotr Roman – prezident Euroregionu Nysa

– Maciej Zathey – Představitel maršálka. Ředitel odboru rozvoje. Maršálkovský úřad Dolnoslezského vojvodství

– Artur Bielinski – viceprezident Euroregionu Nysa, starosta okresu Zgorzelec

– Ludwik Kaziów – viceprezident Euroregionu Nysa, starosta Lwowka Slaskiego

– Stawomir Maciejczyk – starosta Wojcieszowa

– Grazyna Malczuk – Místopředseda Sejmiku Dolnoslezského vojvodství

– Grzegorz Rychter – Předseda Krkonošské agentury regionálního rozvoje

– Andrzej Jankowski – Sekretář Euroregiony Nysa

– Mirostaw Zdulski – koordinátor projektu

Řídící tým

Řídící tým koordinoval tvorbu strategie a pravidelně vyhodnocoval pokrok ve tvorbě strategie a navrhoval další postupy.

Složení Řídícího týmu:

A. za českou stranu:

– Mgr. Michael Otta, vedoucí odboru hospodářského a regionálního rozvoje a evropských projektů, Krajský úřad Libereckého kraje

– RNDr. Ivana Pecháčková, vedoucí oddělení rozvojových koncepcí, Krajský úřad Libereckého kraje

– Ing. Lukáš Chmel, oddělení rozvojových koncepcí, Krajský úřad Libereckého kraje

– Ing. Jaroslav Zámečník, CSc., sekretář Euroregionu Nisa

– Ing. Pavel Branda, Ph.D., projektový manažer, Euroregion Nisa

B. za polskou stranu:

– Andrzej Jankowski, sekretář Euroregionu Nysa

– dr Mirostaw Zdulski – projektový manažer, Euroregion Nysa

Odborné pracovní skupiny

Samotná práce probíhala v odborných pracovních skupinách složených z expertů na jednotlivé tematické oblasti ze všech stran hranice. Pro zpracování strategie byly využity odborné pracovní skupiny Euroregionu Nisa – EUREX. Využity byly znalosti i další expertů, především v oblastech, kde se pracovní skupiny nescházely pravidelně.

V Euroregionu fungují následující pracovní skupiny:

– Silniční doprava

– Železniční doprava

– Školství

– Cestovní ruch a Cykloturistika

– Památky

– Knihovny

– Historie

– Veřejné zdraví

– Krizový management

– Zdravotnické záchranné služby

– Hospodářství

– Čistá Nisa

– Lesy

– Statistika

Tak vysoký počet pracovních skupin je dán historickým vývojem spolupráce v rámci euroregionu a témat, která byla předmětem společného zájmu. Pro přehlednost strategie byly tematické oblasti pracovních skupin integrovány do širších tematických celků (prioritních oblastí):

Dále byla do prioritní oblasti Hospodářství a cestovní ruch doplněna perspektivní tematická oblast energetika. Pro implementaci strategie je důležitá následná podpora přeshraniční spolupráce, která byla zahrnuta do podpůrné prioritní oblasti společně se statistikou.

Projektový tým

Koordinaci česko-polského projektu „Strategie rozvoje Euroregionu Nisa“ zajišťoval společný přeshraniční projektový tým složený z polského a českého experta. Tým byl zodpovědný za koordinaci celého projektu v souladu z pravidly operačního programu přeshraniční spolupráce Česká republika – Polsko 2017-2013. Některé projektové aktivity přímo realizoval, jiné koordinoval a úzce spolupracoval s externími dodavateli. Tým pracoval jak v Polsku (v sídle polské strany ERN) tak v České republice (v sídle české strany ERN).

Složení projektového týmu:

A. za českou stranu:

– Ing. Pavel Branda, Ph.D., projektový manažer, Euroregion Nisa

B. za polskou stranu:

– dr Miroslaw Zdulski, projektový manažer, Euroregion Nysa

3 Socioekonomická analýza

Socioekonomická analýza popisuje stav především české a polské části Euroregionu Neisse-Nisa-Nysa (dále jen Euroregion Nisa – ERN). V analýze jsou uváděna i data za německou část ERN. Struktura analýzy vychází z programového dokumentu Operačního programu přeshraniční spolupráce Česká republika – Polská republika 2007-2013, ve kterém je provedena charakteristika území (analýza) a následně zvoleny cíle a strategie. Jedná se o společný přeshraniční dokument jehož struktura odpovídá zpracovávané Strategii rozvoje ERN (analýza – cíle (vize) – strategie – hodnocení).

Cíle analýzy

Cílem socioekonomické analýzy je:

– popsat současný stav – charakterizovat dotčené území a to skrze přeshraniční pohled na celé česko-polské území ERN jako jeden celek;

– charakterizovat vývojové tendence území;

– určit postavení jednotlivých částí vzhledem ke svým příslušným státům – tedy odpovědět na otázku, zda existuje periferní postavení těchto částí v rámci svých států?

Vztah Strategie rozvoje ERN a ostatních rozvojových dokumentů na území ERN

Strategie rozvoje Euroregionu Nisa nemá být pouhou kompilací dvou hlavních rozvojových dokumentů (rozvojové strategie Libereckého kraje a Dolnoslezského vojvodství), i když by s nimi měla být kompatibilní. Zatímco obě regionální strategie si kladou za cíl odpovědět na otázku „Co je nejdůležitější pro rozvoj daného území ležícího při státní hranici?“ Strategie rozvoje ERN se snaží odpovědět na otázku „Ve kterých oblastech přispěje rozvoj přeshraniční spolupráce k rozvoji celého přeshraničního území? V jakých oblastech má přeshraniční spolupráce největší přidanou hodnotu?“ Jinými slovy: „Kde lze společným postupem dosáhnout lepšího výsledku než samostatnými aktivitami?“

3.1 Základní vymezení území

Délka hranice mezi českou a polskou částí Euroregionu Nisa činí 130 km, což představuje 16,3 % celkové délky česko-polské hranice (celková délka hranice mezi Českou republikou a Polskem činí 796 km). Jedná se o její nejzápadnější část. Obě území pak hraničí se Svobodným státem Sasko[1].

Administrativně je Euroregion Nisa na českém území vymezen okresy Libereckého kraje (okresy Liberec, Jablonec nad Nisou, Semily a Česká Lípa) a šluknovským výběžkem v Ústeckém kraji (okres Děčín)[2]. Polská část je vymezena okresy Bolestawiec, Jawor, Jelenia Góra, Kamienna Góra, Luban, Lwówek Sl., Zgorzelec, Ztotoryja v Dolnoslezském vojvodství[3]. Německá část zahrnuje území okresů Bautzen a Görlitz.

1 V daleko větší míře je to polská část ERN, kde hranici tvoří řeka Nisa.

2 Členem české části ERN byla rovněž obec Bělá pod Bezdězem ve Středočeském kraji, ta ale své členství v nedávné době ukončila.

3 Členem polské části ERN je obec Gozdnica v okrese Žagaňskim v Lubušském vojvodství.

3.1.1 Rozloha

Území Euroregionu zaujímá rozlohu 13 018 km^2. Nejvíce se na této rozloze podílí polská část uskupení, která tvoří 41,6%. Německá část představuje 34,5% území Euroregionu, zbývajících 24,3% připadá na část českou.

3.1.2 Obyvatelstvo

Na uvedeném území žilo 1 607 021 obyvatel, tj. 27,3% v české, 35,9% v polské a 36,8% v německé části.

3.1.3 Vymezení pro kohezní politiku EU

Na české straně je pro česko-polskou spolupráci podporovaným územím území Libereckého Kraje (NUTS III), na polské straně je to pak Jeleniogórski podregion (NUTS III)[4]. Poněkud problematické je postavení šluknovska, které náleží do Ústeckého kraje a leží tudíž mimo podporované území česko-polské spolupráce, i když je geograficky polskému území velmi blízko (blíže než některé části Libereckého kraje). Z tohoto pohledu by bylo pro šluknovský výběžek vhodné zvážit využití tzv. pravidla flexibility, které umožňuje 20% prostředků z programu přeshraniční spolupráce využít pro území sousedící s podporovaným územím. To samé platí i pro polskou obec Gozdnica.

Celé území je v současné době v rámci kohezní politiky EU zařazeno pod cíl 1 – Konvergence. Jedná se tedy z pohledu kohezní politiky o nejvíce zaostávající regiony v rámci EU[5].

4 Na polské části ERN došlo v rámci územní reformy k novému členění na správní jednotky NUTS III. Jeleniogórski podregion se od 1.1.2008 vyčlenil z jeleniogórsko-walbrzyského podregionu.

5 V rámci kohezní politiky však všechny nové členské státy (až na výjimky jako např. Hl.m. Praha) patří pod cíl Konvergence. Mezi konvergenčními regiony tak existují značné rozdíly.

3.1.4 Geografická charakteristika ERN

Pro celé území české a polské části ERN je typický horský ráz krajiny s pohořími Krkonoše a Jizerské hory. Severní část území má nížinný ráz.

Česká část má více podhorský charakter. Na tomto území se kromě dvou výše zmíněných hraničních pohoří nacházejí i Lužické hory a Ještědský hřbet. Na jihu české části se nachází přírodní oblast Český ráj s ojedinělými pískovcovými útvary. K nejdůležitějším řekám patří Lužická Nisa, Smědá (obě odtékají z české části do polské), Ploučnice a Jizera. Krajinu obohacují i četné vodní plochy (např. známé Máchovo Jezero) vč. vodních nádrží s pitnou vodou (např. Souš, Josefův Důl).

Rovněž krajinnému rázu polské části ERN dominují hory – kromě Krkonoš a Jizerských hor to jsou Kačavské hory a Janovické rudavy. Na rozdíl do české části disponuje polská část většími nížinami na severu – Dolnoslezské lesy a údolí řek Kwisy, Kaczawy a Bobru. Region je rovněž velmi bohatý na minerální zdroje a léčivé vody (radonové vody ve Swieradówě Zdróji, termální vody v Ciepliciach). Polská část je též bohatá na nerostné suroviny: hnědé uhlí, dolomit, křemen, kaolin, čedič.

3.1.5 Vývoj spolupráce

I když v historii se jednalo o území charakteristické četnými přeshraničními kontakty, byly tyto kontakty v 2. polovině 20. století dramaticky omezeny. Přestože tehdejší Polsko a Československo patřily do tábora socialistických zemí (obě země byly členy RVHP), hranice zůstávaly velmi uzavřené.

Změna nastala po politických změnách na zač. 90. let 20. století, kdy se po léta utlumované kontakty mezi oběma stranami začaly pozvolna obnovovat. Důležitou úlohu v tomto procesu sehrál i Euroregion Nisa, založený již v roce 1991, jehož hlavním cílem bylo podporovat přeshraniční spolupráci především na komunální úrovni. Velmi důležitou roli rovněž sehrály nejprve předvstupní fondy EU a následně strukturální fondy EU zaměřené na podporu přeshraniční spolupráce (PHARE CREDO, PHARE CBC, INTERREG IIIA, EÚS). Euroregiony od začátku fungovaly jako správci tzv. Fondu malých projektů (či mikroprojektů) – decentralizovaného nástroje na podporu místních partnerství.

3.2 Obyvatelstvo, situace na trhu práce

3.2.1. Celkový počet obyvatel

Celkem žije na území Euroregionu Nisa 1 607 021 obyvatel, z toho 438 600 (27,3 %) v české a 576 292 (35,9 %) v polské části. Nejvíce obyvatel, tj. 592 129 (36,8 %) však žije na území německé části euroregionu.

Nejlidnatějšíi okresy na české straně jsou okresy Liberec (38,9 % obyvatel české části) a Česká Lípa (23,5 %). Na polské straně jsou to pak okresy Zgorzelecki (16,3 % polské části) a Bolestawiecki (15,7 %). Počet obyvatel ve dvou německých okresech je více méně srovnatelný s tím, že většina obyvatel žije v okrese Bautzen (53,8 % obyvatel německé části). Vývoj počtu obyvatel zachycuje níže uvedená tabulka:

Celkový počet obyvatel území vykazuje klesající tendence. Od roku 1995 do roku 2011 se počet obyvatel Euroregionu snížil o 150 240 osob, tedy o 8,5%. Největší měrou se na tomto výsledku podílela německá část, která mezí krajními roky sledovaného období zaznamenala 17,5% pokles počtu obyvatel a počet obyvatel se snižoval každoročně. Obdobný vývoj ovšem s nižší intenzitou je patrný také v rámci polské části území. Zde dochází k trvalému poklesu počtu obyvatel v období let 2000-2009, v průměru o 0,3% ročně. V roce 2010 se počet obyvatel meziročně navýšil o 1,4%, ovšem v roce 2011 je opět zaznamenáno snížení počtu obyvatel ve výši 0,4%. V porovnání let 1995 a 2011 pak úbytek populace v tomto regionu dosáhl 5,6%. Česká část vykázala ve stejném období mírný nárůst počtu obyvatel, a to o 2,2%.

Vývoj počtu obyvatel mezi roky 2010 a 2011 byl ve všech okresech polské strany euroregionu pozitivní, výjimkou bylo pouze město Jelenia Góra, ve kterém počet obyvatel meziročně poklesl. Nejvýraznější přírůstek vykázal okres Jeleniogórski a Zgorzelecki (o 1,9%). Výsledek v české části ovlivnil především okres Česká Lípa (meziroční pokles počtu obyvatel ve výši 1,1%) a Jablonec nad Nisou (meziroční pokles o 0,7%). Ve zbývajících dvou okresech české části, tj. v okrese Liberec a Semily se počet obyvatel navýšil shodně o 0,2%. Oba okresy na německé straně zaznamenaly pokles počtu obyvatel. V případě okresu Gortlitz se jednalo o snížení ve výši 1,2%, počet obyvatel v okresu Bautzen poklesl o 0,9%.

3.2.2 Hustota osídlení

Hustota osídlení celého území činila 123,4 obyvatel na km^2, tedy o zhruba 6 obyvatel více než činí průměru EU (117 ob./ km2). Větší hustotu osídlení má česká (138,6 obyvatel na km^2) a německá (132,4 obyvatel na km^2) část ERN. Naproti tomu polská část ERN se vyznačuje menší hustotou osídlení – pouhých 108 obyvatel na km^2.

3.2.3 Demografická struktura obyvatelstva

Pokud se jedná o věkové složení obyvatelstva, je ze statistických údajů patrné, že negativní demografické změny (stárnutí obyvatelstva) postihují celé území Euroregionu. Mezi lety 2000 a 2011 došlo k nejvýraznějšímu snížení (o 25,8%) počtu dětí ve věku 0-14 let v polské části ERN. Téměř 24% pokles zaznamenala také německá strana. Dětí do 14 let ubývá také v české části uskupení, ovšem zde byl úbytek výrazně nižší (7,4%).

Z hlediska zastoupení výše uvedené věkové skupiny v celkové populaci je na tom nejlépe okres Česká Lípa v české části euroregionu. V polské části ERN byl nejvyšší podíl dětí do 14 let zjištěn v okrese Boleslawiecki (15,3%) a v německé v okrese Bautzen (12,0%).

Dalším charakteristickým rysem „stárnutí populace“ je růst počtu osob starších 60 let. V případě této věkové kategorie je možné mezi lety 2000 a 2011 sledovat nejvyšší přírůstek v české části ERN, tj. o 38,0%. Na polské straně se počet osob starších 60 let navýšil o 20,8%, německá část zaznamenala 8,2% nárůst. Nejvyšší zastoupení obyvatel nad 60 let (tj. 32,4%) však vykazuje německá část Euroregionu. V české části tvoří obyvatelé v tomto věku 23,1% populace a v polské 20,6%. Z hlediska jednotlivých okresů je na tom „nejhůře“ okres Görlitz, který uvádí 33,7% obyvatel nad 60 let, naopak nejnižší zastoupení osob v tomto věku evidují v okrese Zlotoryjski (18,4%).

Jednou ze základních charakteristik věkového složení obyvatel je průměrný věk. Z pohledu tohoto ukazatel, a s ohledem na výše uvedené informace, bychom nejstarší obyvatele v roce 2011 našli v německé části (47,5 let), konkrétně v okrese Görlitz (48,1 let). Nejmladší obyvatelstvo pak má polská část uskupení (38,8 let) a okres Ztotoryjski (37,4 let). Průměrný věk obyvatel české části dosáhl 40,6 let.

Přirozený přírůstek obyvatel v roce 2011 vykázala pouze česká část Euroregionu. Výjimkou byl pouze okres Semily, kde přirozená měna obyvatel nabyla záporných hodnot. Ve zbývajících dvou územích došlo k přirozenému úbytku obyvatel. Na polské straně byl výjimkou pouze Bolestawiecki okres, kde se počet obyvatel díky přirozené měně navýšil.

3.2.4 Demografická prognóza

Projekci vývoje počtu obyvatel obsahuje následující tabulka. Pro sledovanou část polského území bohužel neexistuje demografická prognóza, a tak jsou použita data za celé Dolnoslezské vojvodství. Obdobně je tomu také u německé části, kdy se jedná o prognózu pro Svobodný stát Sasko.

Jak ilustrují výše uvedené údaje, počítá projekce s poměrně výrazným úbytkem obyvatel ve všech částech euroregionu. Mezi roky 2015 a 2025 by se tak počet obyvatel v německé části uskupení mohl snížit až o 10,5%, v polské části o téměř 5% a v české o 0,4%.

3.2.5 Sídelní struktura

Sídelní struktura je odlišná na české, polské i německé části území. Česká a polská část je ale shodně ovlivněna geograficky – existencí horských oblastí (Jizerské hory, Krkonoše). Česká část ERN je charakterizována velkým počtem menších obcí (93 obcí do 499 obyvatel, tj. více než 43% z celkového počtu 215 obcí). Na polské straně je obyvatelstvo koncentrováno do větších sídel. Nenachází se zde obce do 999 obyvatel, nejvíce obcí pak spadá do kategorie 5 000-19 999 obyvatel (tj. 60% z celkového počtu 50 obcí). Nejmenší obce v německé části mají 500-999 obyvatel, většina obcí je však zařazeno do kategorie 2 000-4 999 obyvatel (tj. 43,6% z celkového počtu 117 obcí). Statut města má v české části ERN 39 obcí, 2 obcím byl přidělen statut městyse. V polské části spadá do kategorie město 15 obcí a 14 obcí má charakter městsko-venkovské obce. Na území německé části Euroregionu se nachází 29 měst.

V Euroregionu existuje několik významných regionálních rozvojových center. Na české straně je to krajské stotisícové město Liberec a dále Jablonec nad Nisou. Polskou stranu reprezentuje město Jelenia Góra a německou města Bautzen a Görlitz. Dalšími většími městy jsou na polské straně Boleslawiec a Zgorzelec, na české straně pak skupinu větších měst doplňují Česká Lípa a Semily.

Trend úbytku počtu obyvatel je možné sledovat ve všech vybraných městech Euroregionu. Na české straně je však tato tendence méně intenzivní s tím, že město Liberec mezi roky 2000 a 2011 zaznamenalo dokonce nárůst počtu obyvatel (o 2,9%). Největší propad počtu obyvatel pak mezi uvedenými roky eviduje město Görlitz (o 10,1%).

V rámci regionu lze identifikovat tzv. vnitřní periferie – tj. oblasti, které jsou vzdálenější od hlavních rozvojových center či nacházející se v horských oblastech. Celá oblast byla rovněž strukturálně postižena zánikem tradičního textilního průmyslu a útlumem pro tento region rovněž typického sklářského průmyslu. Z této strukturální změny se lépe zotavují větší města, venkovské oblasti se snaží využít potenciálu v rozvoji cestovního ruchu.

3.2.6 Rozvoj místních společenství

Politické změny na přelomu 80. a 90. let 20. století vytvořily podmínky pro rozvoj občanské společnosti na obou stranách hranice. Rovněž místní samosprávy získaly opět svoji důležitost a začaly hrát důležitou roli v rozvoji příhraničního území. Byly to právě samosprávy, které stály u počátku přeshraniční spolupráce. Především ze strany obcí z příhraničí existovala nejprve poptávka po „jakýchkoliv kontaktech přes hranici“ vycházející z komunikačního deficitu způsobeného poměrně velkou uzavřeností hranice. Dalo by se říci, že zpočátku hrála roli i určitá míra zvědavosti ve vztahu k „staronovým“ sousedům na druhé straně hranice. Kolem těchto prvních osobních kontaktů pak byla dále rozvíjena myšlenka systematického rozvoje přeshraniční spolupráce včetně její institucionalizace v podobě Euroregionu Nisa.

V devadesátých letech představovalo velmi důležitý impulz pro rozvoj přeshraniční spolupráce mezi obcemi a neziskovými organizacemi představení předvstupního nástroje EU podporujícího přeshraniční spolupráci – programu PHARE CBC. Od roku 1997 začal v rámci tohoto programu fungovat decentralizovaný Fond malých projektů podporující přeshraniční komunální partnerství. O tyto projekty byl a stále je velký zájem. Program PHARE CBC byl po vstupu ČR a Polska do Evropské unie nahrazen iniciativou INTERREG IIIA. V letech 2004-2006 bylo z tohoto programu v české a polské části Euroregionu Nisa podpořeno celkem 87 projektů s celkovým příspěvkem EU ve výši cca 20,5 mil. Kč. Fond malých projektů pokračuje i v současném plánovacím období 2007-2013 v programech přeshraniční spolupráce v rámci cíle EÚS (Cíl 3).

Přeshraniční spolupráce se rozvíjí především mezi obcemi, vzdělávacími institucemi a různými spolky a je zaměřená na rozvoj cestovního ruchu, společné sportovní, kulturní a vzdělávací akce, na setkávání expertů (výměnu zkušeností), v menší míře i na podporu hospodářského rozvoje.

3.2.7 Nezaměstnanost a trh práce

V souvislosti s hospodářskou recesí došlo mezi roky 2008 a 2009 k výraznému zhoršení míry nezaměstnanosti na česko-polském území, zatímco míra nezaměstnanosti v německé části v tomto období paradoxně poklesla. V české části se tak míra nezaměstnanosti zvýšila z evidovaných 7,0% v roce 2008 na 11,2% v roce 2009. V polské části, která obecně trpí větší mírou nezaměstnanosti, došlo ke skokovému nárůstu z 13,9% v roce 2008 na 17,5% v roce 2009.

Vývoj míry nezaměstnanosti v následujících letech (tj. po roce 2009) již na české straně ERN vykazuje pozitivní trend a míra nezaměstnanosti v rámci celého Libereckého kraje pozvolna klesá. V roce 2011 pak její hodnota činila 9,5%, tedy o 1,8 procentního bodu méně než v roce 2009. Stejný vývoj je patrný také ve všech českých okresech s tím, že nejnižší míru nezaměstnanosti v roce 2011 vykázal okres Jablonec nad Nisou (8,5%).

Německá část v obou svých okresech vykazuje po celé sledované období (tj. 2008-2011) pozitivní tendence a míra nezaměstnanosti souvisle klesá. V roce 2011 tak hodnota tohoto ukazatele v okrese Görlitz činila 13,0% a v okrese Bautzen 10,4%.

Situace na polské straně euroregionu již tak jednoznačná není. Kontinuální pokles míry nezaměstnanosti od roku 2009 evidovaly pouze 3 okresy, tj. Bolestawiecki, Kamiennogórski a Zgorzelecki s tím, že nejvýrazněji se míra nezaměstnanosti snížila v okrese Bolestawiecki (o 2,5 procentního bodu). Vývoj v ostatních polských okresech byl spíše kolísavý. Z porovnání údajů v roce 2009 a 2011 však vyplývá, že míra nezaměstnanosti poklesla také v okrese Lubanski, zatímco ve zbývajících okresech (Jeleniogórski, Lwówecki, Ztotoryjski) a městě Jelenia Góra došlo k nárůstu míry nezaměstnanosti (nejvýrazněji o 2,4 procentního bodu v okrese Jeleniogórski).

Průměrná hrubá mzda vykazovala podobný trend v české a poIské části ERN. Pokud porovnáme mzdy v rámci těchto dvou částí, je zřejmé, že o něco vyšší je mzda v české části ERN (907 EUR v roce 2011, v polské části činí 736 EUR).Tento rozdíl je pravděpodobně ovlivněn vyšší zaměstnaností v zemědělském sektoru, kde jsou platové podmínky obecně horší než v průmyslu. Jednoznačně nejvyšší mzdu však pobírají zaměstnanci v německé částí, v roce 2011 to bylo 2 603 EUR. Průměrná mzda v české části pak představovala necelých 40% této mzdy a mzda v polské části 28,3%.

3.3 Hospodářství, podnikatelské prostředí a cestovní ruch

3.3.1 Hospodářská vyspělost (HDP/ob.)

Pro určení hospodářské vyspělosti (i z pohledu kohezní politiky EU) je používán ukazatel hrubého domácího produktu na obyvatele vyjádřený v paritě kupní síly (HDP/ob. v PPS). Z tohoto pohledu je celé území začleněno do cíle Konvergence – tj. hodnota tohoto ukazatele je menší než 75% průměru EU (viz následující mapa). Tyto ukazatele jsou Eurostatem sledovány na úrovni NUTSII (polské území je součástí NUTSII Dolnoslezské, české NUTSII Severovýchod).

Na hospodářskou vyspělost regionu má zásadní vliv celková hospodářská vyspělost příslušného státu. V tomto ohledu má jednoznačně nejlepší postavení Německo, jehož hrubý domácí produkt na obyvatele v paritě kupní síly (PPS) v roce 2011 dosahoval 121% průměru Evropské unie. Hrubý domácí produkt na obyvatele vyjádřený v PPS v případě České republiky pak představoval 80% průměru Evropské unie, v případě Polska to bylo 64%. Podíváme-li se na vývojové trendy tohoto ukazatele (znázorněné v následujícím grafu), zjistíme, že se pomyslné nůžky mezi Polskem a Českou republikou začínají postupně zavírat. Jedná se o důsledek odlišného dopadu hospodářské recese posledních let, kdy se v roce 2009 krize Polsku vyhnula. Podobná situace se projevila také v Německu – zatímco do roku 2009 vývoj ukazatele v podstatě stagnuje, od roku 2009 se jeho hodnota postupně navyšuje.

Z pohledu regionálního hrubého domácího produktu na obyvatele se opět nejlépe umístila německá část ERN. Hodnota sledovaného ukazatele v této části Euroregionu v roce 2010 dosáhla 86% průměru Evropské unie. Výrazně nižší podíl vykázaly zbývající dvě části ERN, tj. hrubý domácí produkt na obyvatele v české části tvořil 65% a v polské části 70% průměru Evropské unie. V roce 2010 tak poprvé tento ukazatel v polské části převýšil jeho hodnotu v české části.

3.3.2 Struktura regionální ekonomiky

Česká část ERN je historicky průmyslovou oblastí. V minulosti hrál významnou roli těžební průmysl a zpracování nerostných surovin a pak pro sever Čech typický textilní a sklářský průmysl.

V současné době má nejvýznamnější postavení zpracovatelský průmysl. Tradiční textilní průmysl zaznamenal dramatický útlum začátkem 90. let. Sklářský a bižuterní průmysl již nemá tak silné postavení jako v minulosti, nicméně útlum nebyl tak dramatický jako v případě výroby textilu. Velmi silné postavení získal především díky zahraničním investicím automobilový průmysl (výroba dílů a autopříslušenství).

Polská část ERN je z pohledu hospodářství silně diferencována. Pro jižní horskou a podhorskou část je typický cestovní ruch a lázeňství. Sever území je spíše průmyslový doplňován zemědělstvím. Tyto rozdíly se s postupem času ještě více upevňují. Průmyslový rozvoj v okolí měst Boleslawiec a Zgorzelec je zaměřený především na těžbu hnědého uhlí a energetiku. Mezi další průmyslové obory zastoupené v polské části ERN patří stavebnictví, keramický, textilní, metalurgický, strojírenský a elektrotechnický průmysl.

Z hlediska zaměstnanosti v jednotlivých hospodářských sektorech bylo nejvíce osob v roce 2011 v rámci ERN zaměstnáno v odvětví služeb (56,6% všech zaměstnaných). Průmysl zaměstnával 38,0 % pracovníků, zbývajících 5,2% osob bylo zaměstnáno v zemědělství.

Pokud se však podíváme na jednotlivé části euroregionu, zjistíme, že primární sektor je z pohledu zaměstnanosti nejvýznamnější v polské části ERN, v roce 2011 v této části uskupení v zemědělství pracovalo 15,4% osob. Naopak v české i německé části představuje primární sektor pouze doplňkové odvětví (2,1%, resp. 2,9%).

Dominantní postavení na německé (67,0% zaměstnaných) a polské (49,1% zaměstnaných) straně území zastává odvětví služeb. Průmysl je co do zaměstnanosti vtěchto částech uskupení až na druhém místě. Opačně je tomu v případě české části.

Zde je pro zaměstnanost klíčovou oblastí sekundární sféra, která v roce 2011 zaměstnávala 49,3% osob. Ve službách pak na české straně Euroregionu pracovalo 48,2% zaměstnaných osob.

Česká část ERN je tedy více průmyslovou oblastí, zatímco na polské straně je stále velmi významným zdrojem zaměstnání zemědělská výroba (vč. lesnictví a rybolovu). To je dáno jednak historickou tradicí a rozdílnými přírodními podmínkami (česká část ERN na rozdíl od větší polské části nezahrnuje tak vysoký podíl úrodnějších nížinatých oblastí). Německá část Euroregionu je zase orientována především na oblast služeb.

3.3.3 Podnikatelské a inovační prostředí

V Euroregionu bylo v roce 2011 registrováno celkem 197 075 ekonomických subjektů, z toho více než 60 % v české, necelých 30 % v polské a téměř 10 % připadalo na německou část ERN.[6]

Počet ekonomických subjektů stoupá především na české straně ERN. V ostatních částech vývoj spíše stagnuje nebo počet subjektů roste jen velmi pozvolna. Naprostá většina subjektů ve všech částech ERN však spadá do kategorie malých podniků s 0-9 zaměstnanci. Ty ovšem hrají rozhodující roli v zaměstnanosti a hospodářské stabilitě.

Obecným problémem je nedostatečná spolupráce podnikatelského sektoru se vzdělávacími a výzkumnými institucemi, i když i na tomto poli je možné v posledních letech pozorovat pozitivní vývoj. Jak Dolnoslezské vojvodství, tak Liberecký kraj vypracovaly regionální inovační strategie, jejichž cílem je vytvoření efektivního regionálního inovačního systému. Tyto strategie jsou již v implementační fázi.

Zejména liberecká Technická univerzita se stala centrem inovací a aplikovaného výzkumu. Liberecký kraj vyslyšel poptávku velkých i menších podniků po kvalifikovaných pracovnících technického zaměření a přišel s iniciativou TechYes propagující technické obory mezi studenty.

Na polské straně jsou v rámci Dolnoslezského vojvodství vědeckovýzkumné aktivity soustředěny především do Wroclawi, kde hraje hlavní úlohu Polytechnika Wroclawska. V polské části ERN (Jeleniogórski podregion) je v rámci regionálního inovačního systému významné především město Jelenia Góra, kde fungují instituce na podporu podnikání.

Je možné rovněž vypozorovat rozvoj kooperačních struktur – např. klastr Ceramika Boleslawiecka snažící se propojit tradiční keramickou výrobu kolem Boleslawce s cestovním ruchem. V polské části hrají rovněž důležitou úlohu průmyslové zóny.

Akademické koordinační středisko zajišťuje rozvoj spolupráce místních univerzit přes hranice.

Shrnutí a hlavní problémy v oblasti hospodářství

V ERN existuje potenciál pro rozvoj inovačně zaměřeného konkurenceschopného hospodářství v podobě existence velkého množství malých a středních podniků, vzdělávacích institucí a výzkumných kapacit. V euroregionu fungují kontaktní centra pro podnikatele, jež jsou výsledkem spolupráce hospodářských komor. Bohužel hospodářské komory mají na polské a české straně ERN nepovinné členství a mají slabší postavení oproti německé komoře.

Na všech stranách existují regionální inovační strategie (RIS) mající za cíl vytvořit regionální inovační systém. Právě v propojení RIS přes hranice spočívá největší příležitost pro růst hospodářství založeného na znalostech. Největšími překážkami rozvoje zůstávají jazyková vybavenost obyvatel, problémy s komunikací a nedostatečné propojení institucí výzkumu a vývoje s podnikovou sférou.

6 Tento rozdíl může být zapříčiněn i velkým počtem tzv. „spících“ živnostenských oprávnění na české straně, kdy lidé sice vlastní živnostenské oprávnění, ale nepodnikají. Statistiky zohledňující tuto skutečnost ale nejsou dostupné.

3.3.4 Význam a postavení cestovního ruchu v ekonomice regionu

Pro hospodářství celého regionu je klíčový cestovní ruch. Již nyní má v hospodářství velmi silné postavení (především v oblasti služeb) a stále existuje potenciál pro jeho rozvoj. Celé území patří v rámci svých zemí k turisticky atraktivním regionům. Do polského a českého regionu lákají návštěvníky především hory: nachází se zde část národního parku Krkonoše, turisticky atraktivní jsou rovněž Jizerské hory. Region ale nabízí mimo jiné i zajímavé skalní útvary (skalní města), jeskyně i vodní plochy. V regionu je rovněž soustředěno velké historicko-kulturní bohatství: velké množství hradů, zámků a dalších památek.

I když se může zdát, že jednotlivé části ERN jsou ve snaze přilákat na své území turisty konkurenty, přesto mohou těžit ze vzájemné spolupráce. Pod záštitou euroregionu byla vytvořena přeshraniční síť euroregionálních cyklotras či projekt Nová Hřebenovka. Bylo např. obnoveno železniční spojení Harrachov – Jakuszyce, čímž došlo k vytvoření jedinečné nabídky sjezdového a běžeckého lyžování. Mnoho projektů bylo realizováno v oblasti propagace cestovního ruchu. Existuje tedy přidaná hodnota spolupráce. V Euroregionu Nisa funguje přeshraniční expertní pracovní skupina zaměřená na cestovní ruch a podskupina zaměřená na cyklodopravu. Jedním z cílů ERN je vytvoření společného prázdninového regionu. Tohoto cíle ale zatím nebylo dosaženo. Je zapotřebí připravit společné turistické nabídky a propojit je s nabídkou přeshraniční veřejné dopravy (společnou jízdenkou).

Atraktivnosti regionu odpovídají i ubytovací kapacity. Celkem se v regionu nachází 1 487 ubytovacích zařízení s více než 75 tisíci lůžky. Nejvíce lůžek v ubytovacích zařízeních na 100 obyvatel se nachází právě v Krkonoších: v okrese Jeleniogórski je to dokonce 23,5 lůžek, na druhé straně Krkonoš v okrese Semily 16,9 lůžek a v okrese Jablonec nad Nisou 9,2 lůžek. Poměrně velké množství lůžek je i v okrese Česká Lípa (8,9 lůžek). V rámci německé části nabízí větší počet ubytovacích kapacit okres Görlitz (3,7 lůžek na 100 obyvatel).

V polské části je patrná větší koncentrovanost ubytovacích zařízení do oblasti krkonošských horských středisek, severní část polského území již není z pohledu cestovního ruchu tak atraktivní. Naproti tomu je česká část více homogenní – atraktivní je celý Liberecký kraj

Shrnutí a hlavní problémy v oblasti cestovního ruchu

Území ERN je charakteristické vysokou koncentrací přírodního a historicko-kulturního bohatství (např. jedinečná stezka Via Sacra) a je tudíž z pohledu cestovního ruchu velmi atraktivní a to i díky přeshraniční spolupráci. Byly vytvořeny přeshraniční turistické trasy pro pěší, cyklotrasy a běžecké trasy, i když tyto trasy mají rozdílnou kvalitu. Region je poměrně dobře dopravně dostupný, což vytváří dobré příležitosti pro propojení turistických a dopravních nabídek. Rozvoji cestovního ruchu může prospět zlepšení dopravní obslužnosti pro cykloturisty a turisty, v zimním období pro běžkaře. Další potenciál skýtá rozvoj specifických forem cestovního ruchu, které povedou k využití mimosezónnosti či snaha turisticky využít nová místa a oblasti, což by ulehčilo tradičně exponovaným místům.

I přes rozdílné představy o rozvoji strategie cestovního ruchu v jednotlivých zemích existuje potenciál pro zvýšení vzájemné informovanosti o nabídkách v cestovním ruchu přes hranice. K tomu mohou být využity nové trendy, např. mobilní aplikace. Fungující destinační managementy mají svůj marketing na vysoké úrovni, existuje však i nadále prostor pro lepší spolupráci přes hranice (koncepční i projektové).

Největší slabinou oblasti cestovního ruchu je především nedostatečná kvalita služeb a chybějící produkty cestovního ruchu, což může mít za následek odliv návštěvníků. Některé oblasti nedisponují dostatečně vyvinutou infrastrukturou cestovního ruchu. Velkou překážku rozvoje spolupráce v cestovním ruchu je jazyková bariéra a z ní vyplývající nedostatečná propagace produktů v jednotlivých jazycích.

3.3.5 Energetika

V Euroregionu Nisa již existují vazby a spolupráce mezi subjekty a agenturami v energetické oblasti. Tato spolupráce již přinesla určité výsledky ve formě společných projektů, konferencí a jednání, nicméně je zapotřebí stávající spolupráci zintenzívnit a přizvat další subjekty a instituce k řešení témat týkajících se oblastí energetiky. V tomto smyslu zde existuje velký prostor pro hledání stejných zájmů a priorit, nových a dlouhodobých kontaktů na všech 3 stranách euroregionu.

3.4 Dopravní dostupnost

Dopravní spojení je klíčovým předpokladem pro rozvoj přeshraniční spolupráce. Česko-polské území se nachází v oblasti s poměrně hustou dopravní sítí, která je velmi dobře napojená na sousední Sasko (především polská část skrze dálnici A4).

Dříve existující dopravní omezení v podobě hraničních kontrol a možnosti překračovat státní hranici jen na k tomu určených místech (hraničních přechodech) bylo odstraněno vstupem obou zemí do schengenského prostoru na konci roku 2007. Propojení české a polské části tak negativně ovlivňují především geografické překážky – výskyt nejvyššího pohoří Krkonoš a na ně navazujících Jizerských hor, které kopíruje státní hranici. Hranice procházející hřebenem Krkonoš a Jizerských hor pak klesá do nížiny Frýdlantska a až k Hrádku nad Nisou nepředstavuje geografickou bariéru. To má vliv i na propojení obou částí ERN. Na území ERN se nachází v podstatě jen jedna dopravní tepna procházející Krkonošemi – silnice přes Harrachov/Jakuszyce. Toto propojení ale nabývá na důležitosti – podařilo se zrekonstruovat i bývalou železniční trať Harrachov – Sklářská Poreba a tím obnovit i železniční spojení.

Druhým významných přeshraničním dopravním směrem je napojení Frýdlantského výběžku na polské území. Na tomto území již neexistují přírodní bariéry, proto je toto napojení daleko hustší. Existují spojení Frýdlant – Swieradów Zdrój, Frýdlant – Lesna, Frýdlant – Bogatynia a nejdůležitější spojením je pak Frýdlant – Zawidów – Zgorzelec.

Dalším významným spojením je směr Liberec – Hrádek nad Nisou – Kopaczów – Zittau. Na tomto úseku se pracuje na dokončení zkapacitnění silničního spojení. Charakter tohoto napojení je spíše česko-německý, i když protíná polské území. Cílem je napojení na německou dálnici A4 po nově budované silnici B178 na německém území a hlavní dopravní tepnu Dresden – Bautzen – Görlitz – Zgorzelec – Bolestawiec – Wroctaw.

Z výše uvedené mapy je patrné mnohem lepší dopravní napojení české části na národní dopravní síť (dálniční spojení do Prahy), zatímco na polské straně je toto napojení velmi dobré pouze pro severní část území. Samotná centrální oblast (Jelenia Góra) má napojení poměrně horší.

3.4.1 Hraniční přechody

Překračování hranic je po vstupu do schengenského prostoru regulováno především dopravními omezeními (především v silniční dopravě) a rovněž omezeními ochrany přírody (v turistickém ruchu – dříve přechody na turistických stezkách). Přehled přeshraničních spojení (dřívějších hraničních přechodů) zobrazuje následující tabulka:

Nejcennější přírodní lokality na hranicích zůstávají i nadále v přísném ochranném režimu ochrany a vstup do těchto lokalit a překračování státní hranice jsou možné pouze po značených trasách a nelze sem ani vjíždět motorovými vozidly mimo silnice a místní komunikace (CHKO Jizerské hory a I. zóna Krkonošského národního parku).

3.4.2 Silniční doprava

Obě části ERN disponují hustou silniční sítí. Výjimku tvoří horské oblasti. Pro obě strany je rovněž typický horší technický stav silnic nižších tříd a místních komunikací vč. mostů a je zapotřebí do obnovy této infrastruktury dále investovat. Situaci ještě zhoršily bleskové povodně, které oblast postihly v létě 2010.

Přeshraniční silniční spojení je shrnuto v následující tabulce. Se vstupem do schengenského prostoru upravují přejezdy hranic již jen dopravní omezení (upravená dopravními značkami). Prostupnost hranic se tak vstupem do Schengenu zvýšila. Stanovení dopravního režimu na dotčených komunikacích je výsledkem jednání zodpovědných orgánů na obou stranách hranice.

Od 21.12.2007 se zvýšila propustnost silničního spojení Hrádek nad Nisou – Porajów pro vozidla do 12 tun vč. rozšíření propustnosti o autobusy. V roce 2008 došlo ke zvýšení tonážní propustnosti silničního spojení do Polska v Habarticích pro vozidla do 12 tun. V roce 2010 bylo zprovozněno další přeshraniční spojení do Polska po silnici č. III/0353 v Černousích směrem k jezeru Witka.

Propustnost státních hranic na území Libereckého kraje se prozatím nepodařilo změnit v možnost překračování státních hranic všemi motorovými vozidly bez tonážního omezení na silniční síti. Liberecký kraj, jako dopravní úřad příslušný pro rozhodnutí o dopravním značení na silnicích I. třídy, se v roce 2010 přiklonil ke zrušení jakýchkoli omezení na silnici č. I/35 a na silnici č. I/13, průjezdnost přes státní hranici je však omezena dopravním značením na polském území.

Pouze jedno přeshraniční silniční spojení do Polska bez tonážního omezení (Harrachov – Jakuszyce) není zejména z hlediska regionální dopravy dostačující. Výstavbu nového silničního propojení silnice č. I/35 přes polské území s německou silnicí

B 178 pro motorová vozidla bez tonážního omezení se dosud stále nepodařilo zcela dokončit.

Shrnutí a hlavní problémy v oblasti silniční dopravy

Území ERN je charakteristické poměrně hustou dopravní sítí, jejíž kvalita se postupně zlepšuje. I přes to v důsledku nedostatečného financování v historii přetrvává potřeba velkých investic do zkvalitnění této sítě (především mostů a některých silnic). V ERN funguje dlouholetá spolupráce dotčených subjektů o čemž svědčí i existence třístranné Koncepce rozvoje dopravy a mapy silničních investic. Velkou kvalitativní změnou v oblasti silniční dopravy bylo rozšíření schengenského prostoru. Rozdílné správní systémy však vyžadují další rozvoj spolupráce. Důležité bude rovněž zajištění dostupných prostředků pro investice z evropských a národních dotačních programů.

3.4.3 Železniční doprava

V železniční dopravě existují v současné době tři přeshraniční spojení. Prvním železničním spíše česko-německým spojením je žel. trať č. 089 Hrádek nad Nisou – Žitava přes polské území. Polský úsek je ovšem ve velmi špatném technickém stavu a rychlost vlaků je tu omezena na 30 km/hod. Snahy Svazku měst Malý trojúhelník Hrádek nad Nisou – Bohatynia – Zittau o zřízení zastávky v polském Porajówě zatím nebyly naplněny.

Déle existuje přeshraniční spojení Frýdlant, Černousy – Zawidów na železniční trati č. 037. Toto spojení je ovšem využíváno pouze pro nákladní přepravu. V roce 2010 došlo k obnovení železničního spojení na trati Harrachov – Jakuszyce – Szklarzska Poreba. Tato trať je významná především pro rozvoj cestovního ruchu.

3.4.4 Veřejná doprava

V rámci Euroregionu Nisa již od roku 2004, kdy obě země vstoupily do EU, došlo na základě dohody dopravců k zavedení společné jízdenky (EURO-NEISSE/EURO-NYSA/LIBNET+). Ta umožňuje za jednotný tarif cestovat po všech stranách Euroregionu. Tato jízdenka se nadále vyvíjí a v současné době je již zavedená mezi cestujícími ze všech stran hranice.

V roce 2009 bylo prodáno na české straně 1879 jízdenek pro jednu osobu a 2035 skupinových jízdenek pro max. pět osob. Na polské straně to bylo 3898 samostatných a 232 skupinových jízdenek. Prodej všech druhů jízdenek v obou částech euroregionu vykazoval rostoucí tendenci[7].

7 Zdroj: Prezentace z konference Rámcové podmínky veřejné drážní a autobusové dopravy v Trojzemí a předpoklady pro další rozvoj jízdenek EURO-NISA/LIBNET, Boleslawiec, 26.5.2011

Shrnutí a hlavní problémy v oblasti železniční a veřejné dopravy:

V Euroregionu existuje velmi hustá železniční síť, která i přes nedostatek investic v druhé polovině min. století stále zůstává konkurenceschopným druhem dopravy (především veřejné). I přes různé dopravní systémy se podařilo díky spolupráci všech zainteresovaných subjektů vytvořit společnou dopravní nabídku – euroregionální jízdenku. Tato dopravní nabídka by mohla být ještě lépe využita skrze propojení s nabídkami v oblasti cestovního ruchu. Rovněž se podařilo obnovit historické dopravní spojení na trase Harrachov – Sklarska Poreba. I nadále však existuje potenciál pro zkvalitnění stávajících a vznik nových propojení (především napojením polské části ERN na trať Zittau – Hrádek nad Nisou a výhledově i obnovením osobního provozu na trati Černousy – Zawidów – Zgorzelec).

3.5 Životní prostředí

Území Euroregionu Nisa patřilo v 80. letech 20. století k jedněm z nejznečištěnějších oblastí středoevropského regionu (bylo součástí tzv. Černého trojúhelníku). Od začátku devadesátých let 20. století však v tomto ohledu byl vykonán velký kus práce směrem k odstranění následků ekologických zátěží a především k obnově čistoty ovzduší a vod. Velmi důležitou úlohu v tomto procesu hrála přeshraniční spolupráce. Vzhledem k charakteru znečištění se jednalo o nezbytnou nutnost. V Euroregionu fungují již od roku 1993 pracovní skupiny Lesy a Voda – Čistá Nisa.

K výraznému zlepšení stavu životního prostředí došlo hlavně díky útlumu těžby hnědého uhlí v německé Lužici a modernizaci elektrárenských zařízení (především elektrárna v polském Turówě). Došlo rovněž k útlumu a modernizaci výrobních provozů. V oblasti vod sehrály pozitivní roli investice do kanalizací a čistíren odpadních vod.

3.5.1 Ochrana přírody

Území euroregionu je velmi bohaté na přírodně výjimečná území, která se těší ochraně. Na území ERN se nachází dva národní parky: Krkonošský národní park leží přímo na hranici mezi oběma částmi ERN, národní park České-Saské švýcarsko pak na hranicích ČR a Saska.

Dále pak existují na území ERN následující chráněná území:

• V české části ERN: 5 chráněných krajinných oblastí, 8 národních přírodních památek, 8 národních přírodních rezervací, 37 přírodních rezervací a 63 přírodních památek.

• V polské části ERN: 1 národní park, 7 chráněných krajinných oblastí, 17 přírodních rezervací, 8 krajinné rezervace a 639 přírodních památek.

• V německé části ERN (Sasko): 1 národní park, 1 biosférická rezervace, 3 přírodní parky, 215 přírodních rezervací, 178 chráněných území.

Co se týče výdajů na ochranu životního prostředí, ty jsou od roku 2004 nejvyšší na německé straně ERN. Objem investic v polské část pak výdaje v české části převyšoval až do roku 2008, od roku 2009 je do životního prostředí více investováno v české části. V roce 2011 v úhrnu za ERN činily výdaje na ochranu životního prostředí 236 mil EUR[8] s tím, že 57% těchto investic bylo realizováno v německé části uskupení. Vývoj objemu investic na ochranu životního prostředí v rámci sledovaného období však ve všech částech ERN spíše kolísá.

8 Pro všechny části přepočteno podle kurzu roku 2011

3.5.2 Znečištění ovzduší

Vzhledem k absenci dat o znečištění ovzduší za německou část ERN, budou v této kapitole uvedena pouze data za polskou a českou stranu.

Mezi základní sledované látky vypouštěné do ovzduší patří oxid siřičitý, oxid uhelnatý a oxid dusíku. Obecně lze konstatovat, že emise škodlivin do ovzduší jsou několikanásobně vyšší v polské části ERN a to především vlivem uhelné elektrárny Torów. Výjimku tvoří oxid uhelnatý.

Zatímco emise oxidu siřičitého v české části ERN dosahují jen zlomku polských hodnot a vykazují klesající tendenci, na polské straně došlo k dramatickému snížení emisí SO_2 na konci 90. let (díky odsíření elektrárny Turów). Emise SO_2 se od té doby pohybují mezi 5,7 a 9,5 tunami na km^2. V roce 2010 vykazovala česká strana emise SO_2 ve výši 0,77 t/km^2, polská strana v roce 2011 evidovala 7,10 t/km^2.

O něco vyrovnanější je situace v emisích oxidů dusíku. I když i zde dosahovala větších hodnot polská část (2,56 t/km^2 v roce 2011 proti českým 0,37 t/km^2 v roce 2010), emise NOx vykazovaly na obou stranách klesající tendenci.

Opačná situace existuje v případě emisí oxidu uhelnatého, kde vyšší hodnoty vykazuje česká strana ERN. S mírnými výkyvy jsou klesající tendence vývoje emisí tohoto znečišťovatele patrné na obou stranách uskupení. V roce 2010 produkovala česká strana 1,88 t/km^2, polská strana v roce 2011 pouhých 0,34 t/km^2.

3.5.3 Čistota vod

Díky spolupráci a realizaci mnoha úspěšných projektů zaměřených na čištění odpadních vod se podařilo zlepšit kvalitu vody v Lužické Nise a vrátit do řeky život. Pro udržení kvality je zapotřebí koncepčně pokračovat v těchto aktivitách neboť především venkovské čištění odpadních vod stále ještě zcela nedopovídá stavu technologií. Jako reakce na potenciální hrozby v podobě povodní či ekologických havárií byl vytvořen hlásný systém, který ovšem vyžaduje zlepšení, aby byl schopen pružnější reakce. I přes realizaci společných projektů se stále nedaří zcela omezit výskyt invazních druhů rostlin v krajině kolem Nisy a obnovit tak původní ekosystém. Neudržitelné rozšíření neofytů může na určitých místech zcela potlačit původní vegetaci a představovat velké nebezpečí pro chráněné lokality NATURA 2000. Spolupráce při odstraňování neofytů je téměř nutností. Spolupráce by byla rovněž velmi užitečná v ochraně chráněných lokalit soustavy NATURA 2000 či v naplňování evropské rámcové směrnice o vodách. Lužická Nisa skýtá velký potenciál pro turistické využití, který je zatím minimálně využíván, nicméně v tomto ohledu je nutné dbát na maximální ochranu přírody.

Soustavu NATURA 2000 v roce 2011 na české části ERN tvořilo 51 evropsky významných lokalit o rozloze 42 309 hektarů a 3 ptačí oblasti rozkládající se na 34 174 hektarů. Polskou soustavu NATURA 2000 reprezentují údaje za Dolnoslezské vojvodství. Mezi evropsky významné lokality tak bylo zařazeno 353 197 hektarů tohoto území a ptačí oblasti se rozprostíraly na 292 105 hektarech. Německé území ERN v roce 2011 disponovalo 82 evropsky významnými lokalitami a 27 ptačími oblastmi.

3.5.4 Lesy

Mezi zainteresovanými partnery existuje dlouhodobá spolupráce a výměna zkušeností. Díky této spolupráci se do značné míry podařilo odstranit následky silného poškození lesů z minulosti a obnovit tak jejich stav. Vzájemná důvěra a srovnatelná odbornost lesníků vytváří dobré předpoklady pro další rozvoj spolupráce i na projektovém základě. Bude ovšem potřeba reagovat na hrozící změny ve správním uspořádání péče o lesy na jednotlivých stranách ERN. Pro usnadnění spolupráce mezi jednotlivými partnery bude potřebné podpořit jazykové vzdělávání odborných pracovníků a umožnit výměnu praktických zkušeností. Do popředí se také dostává rozdílný přístup lesníků a ochránců přírody k lesním fondům. Nalezení konsenzu mezi všemi důležitými aktéry ohledně využití lesů a ujasnění si základních pilířů jejich udržitelného využívání je důležité nejen na úrovni národní, ale i v rámci celého Euroregionu. Důležité bude rovněž větší zapojení veřejnosti do péče o lesy. Důležitou roli tak bude hrát vzdělávání a výchova.

Lesní pozemky se v roce 2011 v Euroregionu Nisa rozprostíraly na území 530 087 ha – lesy na polské straně tvořily 43,6%, německé 29,8% a české 26,5% této rozlohy. Podíl lesů v Libereckém kraji je však ve srovnání s podílem v úhrnu celé České republiky (tj. 33,7%) výrazně nadprůměrný, když činí 44,4%.

3.6 Bezpečnost

3.6.1 Krizové řízení

V ERN existují zavedené struktury spolupráce v oblasti krizového řízení. Tyto struktury v minulosti iniciovaly mezivládní právní úpravu koordinace a společných zásahů, nicméně je stále zapotřebí tento systém zpružnit a zefektivnit pro přeshraniční realitu. Konají se společná cvičení, konference. Existuje prostor pro zvýšení povědomí o bezpečnosti mezi širokou veřejností a opatření v oblasti prevence rizik. Hlavním úkolem je uvedení v život společného zásahového dokumentu a iniciace potřebných dodatečných legislativních změn.

3.6.2 Zdravotnické záchranné služby

V ERN existuje dobrá spolupráce záchranných služeb založená na společné dohodě. Záchranáři se účastní společných odborných konferencí, školení a cvičení. Přes všechna tato pozitiva nadále přetrvává potřeba společného (zejména jazykového) vzdělávání a dovybavení středisek kompatibilní technikou. Hlavní překážky pro přeshraniční spolupráci jsou legislativního charakteru. Absence mezivládní dohody na česko-polském pohraničí neumožňuje běžnou spolupráci (upravena je spolupráce pouze při mimořádných událostech). Je proto potřeba iniciovat úpravu národních pravidel tak, aby umožnila v příhraničním území optimální využití zdrojů. Velkou příležitostí je uzavřená německo-polská mezivládní dohoda. Její uvedení do praxe však bude vyžadovat mnoho úsilí a času. V tomto roce (2013) byla rovněž uzavřena česko-německá rámcová dohoda.

3.6.3 Veřejné zdraví

Na poli veřejného zdraví bylo v minulosti dosaženo velmi dobrých výsledků. Jedná se především o systematickou výměnu informací o infekčních a respiračních onemocněních a kvalitě koupacích vod. Do budoucna bude potřeba udržet nastavené systémy spolupráce a zajistit informace ze všech stran ERN a zajistit větší propagaci dostupných informací.

3.7 Kultura a vzdělávání

3.7.1 Vzdělávání

Vzdělanostní struktura příhraničních oblastí je obecně méně příznivá oproti centrálním oblastem. Platí to i v případě ERN, kde převažuje obyvatelstvo se základním vzděláním, vyučením či středním vzděláním bez maturity. Podle výsledků Výběrového šetření pracovních sil dosáhl v české části ERN (LK) podíl vysokoškolsky vzdělaného obyvatelstva staršího 15 let v roce 2011 12,0%. V polské části (podregion Jeleniogórski) mělo vysokoškolské vzdělání 12,2% obyvatel a v německé 24,6%.

Česká republika i Polská republika se vyznačují koncentrací kvalitních vzdělávacích institucí v centrálních oblastech (hlavních městech) či významných regionálních centrech (především Praha, Varšava, Wroclaw). V důsledku toho jsou příhraniční oblasti, co se týče nabídky především vysokoškolského vzdělání, znevýhodněné. Mnoho studentů tudíž kvůli vysokoškolskému studiu opouští území ERN. Vzhledem k tomu, že ve větších městech lze najít vhodnější pracovní uplatnění a lepší platové ohodnocení, někteří absolventi v místě studia zůstávají i po jeho skončení.

I přes tyto skutečnosti je možné zaznamenat této oblasti pozitivní trendy. V roce 2011 v regionu sídlilo 6 vysokých škol (1 v české, 2 v polské a 3 v německé části ERN). Mimo to zde před několika lety započal významný trend, kterým je otevírání poboček velkých univerzit, čímž dochází k rozšíření nabídky studijních oborů či možností dálkového studia.

V ERN je na velmi dobré úrovni spolupráce stávajících vysokých škol, která funguje již od samotného založení ERN na počátku 90. let. Spolupráci vysokých škol řídí Akademické koordinační středisko v Euroregionu Nisa (ACC). Od roku 2001 také funguje unikátní projekt společné „virtuální“ Univerzity Nisa, kde studenti bakalářského studia studují každý ze tří ročníků na jedné z partnerských univerzit v ČR, Polsku a Německu.

Závažným problémem je nesoulad poptávky na trhu práce s učebními a studijními obory. Zástupci firem si často stěžují na nedostatek kvalitních lidských zdrojů především v technických profesích. I v tomto ohledu se však již vyskytly první iniciativy.

Zájem o studium vysokých škol reprezentuje níže uvedený graf. Počet studentů v české části rostl až do roku 2009, poté se počet studentů začal snižovat. Naopak polská část ERN vykazuje po celé sledované období jednoznačně klesající trend, od roku 2004 se počet studentů polských vysokých škol snížil o téměř 60%. Vývoj v německé části v podstatě stagnuje a počet studentů se významně nemění.

V území fungovalo v roce 2011 celkem 513 základních škol, které navštěvovalo 80 509 žáků. Počet základních škol i žáků v dlouhodobě klesá v české a polské části ERN. Naopak vývoj na německé straně je reprezentuje pokles počtu škol, ovšem počet žáků začal nepřetržitě klesat až od roku 2007.

Shrnutí a hlavní problémy v oblasti vzdělávání

V Euroregionu Nisa již od jeho vzniku funguje strukturovaná spolupráce vysokých škol koordinovaná Akademickým koordinačním střediskem. Rozvinula se i spolupráce dalších vzdělávacích institucí. Tato spolupráce vedla k mnoha unikátním projektům a k vytvoření nabídek společného vzdělávání (Univerzita Nisa, IHI Zittau, dvojjazyčné školky a školy). Největší překážkou vytvoření společného vzdělávacího prostoru v tomto multikulturním regionu jsou jazykové bariéry a závislost na financování prostřednictvím pouze dvoustranných projektů. V rámci rozdílných vzdělávacích systémů existuje snaha vytvořit euroregionální kompetence, které umožní efektivní zapojení absolventů do přeshraničního trhu práce.

3.7.2 Knihovny

Knihovny mají díky bezprostřednímu kontaktu s obyvateli své nezastupitelné místo v kulturním životě obyvatel ERN. Díky spolupráci hrají i roli zprostředkovatele informací z druhé strany hranice. Hlavním limitujícím faktorem je jazyková bariéra. Vzájemné propojení může zpřístupnit obrovských zdroj informací. Kulturní akce a společné publikace mohou přispět k posílení euroregionální kulturní identity obyvatel. Při rozvoji spolupráce však bude nutné reflektovat probíhající demografické změny i stav veřejných financí. Území Euroregionu Nisa disponuje celkem 505 veřejnými knihovnami. Většina z nich se nachází na české straně uskupení (211 zařízení, tj. 41,8%).

3.7.3 Památky

Euroregion Nisa se vyznačuje velkou koncentrací památek na svém území. I když se za posledních 20 let podařilo stav památek zlepšit, stále není jejich stav uspokojivý. V této oblasti dlouhodobě spolupracují různé organizace (vč. NGO) a existuje i celá řada koncepčních dokumentů. Důležitým prvkem spolupráce byly výměny odborných pracovníků. Společným znakem všech částí ERN je lidová dřevěná architektura – podstávkové domy. Existuje velký potenciál v prohloubení a rozšíření stávajícího projektu „Krajina podstávkových domů“ a vytvoření „kulturní značky“ Euroregionu. Je rovněž zapotřebí zvýšit společenskou citlivost vůči osudu památek a zabezpečit na jejich údržbu dostatečné zdroje. Překážky dalšího rozvoje spolupráce představují především nekompatibilní struktury památkové péče a také problémy související s vlastnictvím památek.

3.7.4 Historie

V euroregionu funguje v oblasti historie dlouholetá úspěšná spolupráce kulturních a vzdělávacích institucí a odborníků, jejímž výsledkem je velký počet zpracovaných témat společné historie formou odborných vědeckých konferencí a vydaných sborníků. Existuje velký potenciál rozšířit tyto cenné informace populární formou mezi širokou veřejnost – především mládež. Právě zapojení mládeže do přeshraniční spolupráce v oblasti kultury a historie může velkou měrou sloužit jako prevence xenofobních postojů ve společnosti. Poznání společné historie a kultury může pomoci překonat nepřátelské pocity vůči všemu cizímu.

Shrnutí

Struktura analýzy vychází z programového dokumentu Operačního programu přeshraniční spolupráce Česká republika – Polská republika 2007-2013, přičemž zohledňuje strukturu Strategie rozvoje Dolnoslezského vojvodství a Libereckého kraje.

V části 3.1 je vymezeno území, pro které je analýza zpracovávána. Administrativně je Euroregion Nisa na českém území vymezen okresy Libereckého kraje (okresy Liberec, Jablonec nad Nisou, Semily a Česká Lípa) a šluknovským výběžkem v Ústeckém kraji (okres Děčín). Polská část je vymezena okresy Bolestawiec, Jawor, Jelenia Góra, Kamienna Góra, Luban, Lwówek Sl., Zgorzelec, Ztotoryja v Dolnoslezském vojvodství[9]. Německá část je vymezena okresy Görlitz a Bautzen.

Území ERN zaujímá celkovou rozlohu 13 018 km^2, z toho česká část 3 163 km^2 (24,3 %), německá část 4 497 km^2 (34,5 %) a polská část 5 358 km^2 (41,6 %). Celkem žije na území ERN 1 607 021 obyvatel, z toho 438 600 (27,3 %) v české části, 576 292 obyvatel (35,9 %) v polské části a 592 129 obyvatel (36,8 %) v části německé. Celé území je v současné době v rámci kohezní politiky EU zařazeno pod cíl 1 – Konvergence. I když v historii se jednalo o území charakteristické četnými přeshraničními kontakty, byly tyto kontakty v 2. polovině 20. století dramaticky omezeny. Změna nastala po politických změnách na zač. 90. let 20. století, kdy se po léta utlumované kontakty mezi oběma stranami začaly pozvolna obnovovat i díky institucionalizaci spolupráce (založení Euroregionu Nisa v roce 1991) a finanční podpoře EU (PHARE CBC, INTERREG IIIA, Cíl 3).

Kapitola 3.2 se týká obyvatelstva a trhu práce. Celkový počet obyvatel území má spíše klesající charakter, a to především díky německé části ERN. Hustota osídlení celého území činí 123,4 obyvatel na km^2, což je ve srovnání s hodnotou za Evropskou unii nadprůměrné. Větší hustotu osídlení vykazuje česká část ERN – 138,6 obyvatel na km^2, s mírným odstupem ji následuje německá část území (132,4 obyvatel na km^2). Naproti tomu polská část ERN se vyznačuje výrazně menší hustotou osídlení, tj. pouhých 108 obyvatel na km^2. Negativní demografické změny (stárnutí obyvatelstva) postihují celé území Euroregionu. Demografická prognóza na české i polské straně počítá s plynulým poklesem počtu obyvatel, výrazně úbytek obyvatel se očekává na německé straně.

V Euroregionu existuje několik významných regionálních rozvojových center. Na české straně je to krajské stotisícové město Liberec a dále Jablonec nad Nisou. Polskou stranu reprezentuje město Jelenia Góra a německou města Bautzen a Görlitz. Dalšími většími městy jsou na polské straně Boleslawiec a Zgorzelec, na české straně pak skupinu větších měst doplňují Česká Lípa a Semily.

Sídelní struktura je odlišná na české, polské i německé části území. Česká část ERN je charakterizována velkým počtem menších obcí (93 obcí do 499 obyvatel, tj. více než 43% z celkového počtu 215 obcí). Na polské straně je obyvatelstvo koncentrováno do větších sídel. Nenachází se zde obce do 999 obyvatel, nejvíce obcí pak spadá do kategorie 5 000-19 999 obyvatel (tj. 60% z celkového počtu 50 obcí). Nejmenší obce v německé části mají 500-999 obyvatel, většina obcí je však zařazeno do kategorie 2 000-4 999 obyvatel (tj. 43,6% z celkového počtu 117 obcí).

Přeshraniční spolupráce se rozvíjí především mezi obcemi, vzdělávacími institucemi a různými spolky a je zaměřená na rozvoj cestovního ruchu, společné sportovní, kulturní a vzdělávací akce, na setkávání expertů (výměnu zkušeností), v menší míře i na podporu hospodářského rozvoje.

Míra nezaměstnanosti je obecně vyšší v polské části ERN. V souvislosti s hospodářskou recesí došlo mezi roky 2008 a 2009 k výraznému zhoršení míry nezaměstnanosti na česko-polském území, zatímco míra nezaměstnanosti v německé části v tomto období paradoxně poklesla. Vývoj míry nezaměstnanosti v následujících letech (tj. po roce 2009) již na české straně uskupení vykazuje pozitivní trend a míra nezaměstnanosti v rámci celého Libereckého kraje pozvolna klesá. Německá část v obou svých okresech vykazuje po celé sledované období (tj. 2008-2011) pozitivní tendence a míra nezaměstnanosti souvisle klesá. Situace na polské straně euroregionu již tak jednoznačná není, vývoj je spíše kolísavý a v rámci jednotlivých okresů odlišný.

Kapitola 3.3 charakterizuje hospodářství, podnikatelské prostředí a cestovní ruch. Z hlediska hospodářské vyspělosti se nejlépe umístila německá část ERN. Hodnota sledovaného ukazatele v této části Euroregionu v roce 2010 dosáhla 86% průměru Evropské unie. Výrazně nižší podíl vykázaly zbývající dvě části uskupení, tj. hrubý domácí produkt na obyvatele v české části tvořil 65% a v polské části 70% průměru Evropské unie. Česká část ERN je více průmyslovou oblastí, zatímco na polské straně je stále velmi významným zdrojem zaměstnání zemědělská výroba. V české části má v současné době nejvýznamnější postavení zpracovatelský průmysl. Tradiční textilní průmysl zaznamenal dramatický útlum začátkem 90. let. Sklářský a bižuterní průmysl již nemá tak silné postavení jako v minulosti. Velmi silné postavení získal především díky zahraničním investicím automobilový průmysl (výroba dílů a autopříslušenství).

Polská část ERN je z pohledu hospodářství silně diferencována. Pro jižní horskou a podhorskou část jsou typické cestovní ruch a lázeňství. Sever území je spíše průmyslový doplňován zemědělstvím. Mezi průmyslové obory zastoupené v polské části ERN patří těžební průmysl, energetika, stavebnictví, keramický, textilní, metalurgický, strojírenský a elektrotechnický průmysl.

Jak Dolnoslezské vojvodství tak Liberecký kraj zpracovaly regionální inovační strategie, jejichž cílem je vytvoření efektivního regionálního inovačního systému. Tyto strategie jsou již v implementační fázi. Zejména liberecká Technická univerzita se stala centrem inovací a aplikovaného výzkumu. Na polské straně jsou v rámci Dolnoslezského vojvodství vědeckovýzkumné aktivity soustředěny především do Wroclawi. Významnější postavení zaujímá jen město Jelenia Góra.

Pro hospodářství celého regionu je klíčový cestovní ruch. Již nyní má v hospodářství velmi silné postavení a stále existuje potenciál pro jeho rozvoj. Celé území patří v rámci svých zemí k turisticky atraktivním regionům. Tomu odpovídají i ubytovací kapacity. Celkem se v regionu nachází 1 487 ubytovacích zařízení s více než 75 tisíci lůžky. Nejvíce lůžek v ubytovacích zařízeních na 100 obyvatel bychom našli v Krkonoších.

Dopravní spojení, analyzované v kapitole 3.4, je klíčovým předpokladem pro rozvoj přeshraniční spolupráce. Propojení české a polské části negativně ovlivňují především geografické překážky – výskyt nejvyššího pohoří Krkonoš a na ně navazujících Jizerských hor. Na území ERN se nachází v podstatě jen jedna dopravní tepna procházející Krkonošemi – silnice přes Harrachov/Jakuszyce. Druhým významných přeshraničním dopravním směrem je napojení Frýdlantského výběžku na polské území. Překračování hranic je po vstupu do schengenského prostoru regulováno především dopravními omezeními a rovněž omezeními ochrany přírody.

V rámci Euroregionu Nisa se rozvíjí spolupráce ve veřejné dopravě. Již od roku 2004, kdy obě země vstoupily do EU, došlo na základě dohody dopravců k zavedení společné jízdenky. Ta umožňuje za jednotný tarif cestovat po všech stranách Euroregionu. Tato jízdenka se nadále vyvíjí a v současné době je již zavedená mezi cestujícími ze všech stran hranice a představuje důležitý předpoklad pro rozvoj společných turistických nabídek.

Co se týče životního prostředí (kapitola 3.5), Euroregion Nisa patřil v 80. letech 20. století k jedněm z nejznečištěnějších oblastí středoevropského regionu. Od začátku devadesátých let 20. století však v tomto ohledu byl vykonán velký kus práce směrem k odstranění následků ekologických zátěží a především k obnově čistoty ovzduší a vod. Velmi důležitou úlohu v tomto procesu hrála přeshraniční spolupráce.

Území euroregionu je velmi bohaté na přírodně výjimečná chráněná území. Na území ERN se nachází dva národní parky.

Obecně lze konstatovat, že emise škodlivin do ovzduší jsou vyšší v polské části ERN, a to především vlivem uhelné elektrárny Turów. Výjimku tvoří oxid uhelnatý.

Oblast bezpečnosti (3.6) stojí na spolupráci v oblasti krizového řízení a spolupráci zdravotnických záchranných služeb. V ERN existují zavedené struktury spolupráce v oblasti krizového řízení. Hlavním úkolem je uvedení v život společného zásahového dokumentu a iniciace potřebných dodatečných legislativních změn.

V ERN existuje rovněž dobrá spolupráce záchranných služeb. Záchranáři se účastní společných odborných konferencí, školení a cvičení. Přes všechna tato pozitiva nadále přetrvává potřeba společného vzdělávání a dovybavení středisek kompatibilní technikou. Hlavní překážky pro přeshraniční spolupráci jsou legislativního charakteru.

Na poli veřejného zdraví se jedná především o systematickou výměnu informací o infekčních a respiračních onemocněních a kvalitě koupacích vod. V Euroregionu Nisa již od jeho vzniku funguje strukturovaná spolupráce vysokých škol koordinovaná Akademickým koordinačním střediskem. Rozvinula se i spolupráce dalších vzdělávacích institucí. Tato spolupráce vedla k mnoha unikátním projektům a k vytvoření nabídek společného vzdělávání (Univerzita Nisa, IHI Zittau, dvojjazyčné školky a školy). Největší překážkou vytvoření společného vzdělávacího prostoru v tomto multikulturním regionu jsou především jazykové bariéry.

Velmi důležitou úlohu v rozvoji sociokulturní spolupráce a vzájemném poznávání hraje spolupráce knihoven, památkářů a historiků.

9 Členem polské části ERN je obec Gozdnica v okrese Žagaňskim v Lubušském vojvodství.

4 SWOT analýza

4.1 Prioritní oblast A: Dopravní dostupnost

4.2 Prioritní oblast B: Hospodářství a cestovní ruch

4.3 Prioritní oblast C: Životní prostředí

4.4 Prioritní oblast D: Bezpečnost

4.5 Prioritní oblast E: Kultura a vzdělávání

5 Vize, strategické cíle

5.1 Vize Euroregionu Nisa

Euroregion Neisse-Nisa-Nysa je místem, které se rozvíjí díky přeshraniční spolupráci mezi samosprávnými orgány, organizacemi a lidmi v každé oblasti lidského života. Díky tomu jeho obyvatelé využívají všech výhod a možností, které jim poskytuje poloha příhraničního území.

5.2 Prioritní oblasti

K uskutečnění vize je zapotřebí, aby se rozvíjela spolupráce především v následujících prioritních oblastech:

• Dopravní dostupnost;

• Hospodářství a cestovní ruch;

• Životní prostředí;

• Bezpečnost;

• Kultura a vzdělávání.

Přeshraniční spolupráci je zapotřebí systematicky podporovat a vytvářet pro její rozvoj vhodné podmínky.

6 Prioritní oblasti, tematické oblasti a rozvojová opatření

V této kapitole jsou uvedeny jednotlivé prioritní oblasti. V rámci každé prioritní oblasti jsou popsány tematické oblasti. Každá tematická oblast obsahuje též stručný popis vývoje spolupráce v dané oblasti a stanovuje specifické cíle – tj. čeho by mělo být v dané tematické oblasti do roku 2020 dosaženo. K dosažení cílů jsou navržena jednotlivá rozvojová opatření s uvedením, k naplnění jakých cílů dané opatření přispívá, zdůvodněním opatření a výčtem vhodných aktivit.

6.1 Struktura prioritních oblastí a jejich specifikace do tematických oblastí a rozvojových opatření

6.2 Prioritní oblast A: Dopravní dostupnost

6.3 Prioritní oblast B: Hospodářství a cestovní ruch

6.4 Prioritní oblast C: Životní prostředí

6.5 Prioritní oblast D: Bezpečnost

6.6 Prioritní oblast E: Kultura a vzdělávání

6.7 Prioritní oblast F: Podpora přeshraniční spolupráce

Implementace

Hlavním nástrojem implementace strategie bude tzv. Akční plán. Smyslem akčního plánu je vytipovat v rámci navržené strategie konkrétní aktivity (pilotní projekty), jejichž realizace by nejvíce přispěla k dosažení stanovených cílů. Výstupem by měl být zásobník projektů v určité fázi připravenosti, tak aby bylo možné je připravit a předložit hned na začátku dalšího plánovacího období, pokud tyto aktivity budou financovatelné z prostředků Evropské unie.

Bude zachován řídící tým strategie, který bude pravidelně každé 3 roky ve spolupráci s pracovními skupinami aktualizovat akční plán a monitorovat realizaci pilotních projektů. Zpráva bude předkládána Radě ERN.

Závěr

“Quo vadis, Euroregion Nisa?“ Na tuto otázku se snaží odpovědět dokument, který držíte v ruce. Strategie rozvoje Euroregionu Nisa má přispět k dalšímu systematickému rozvoji spolupráce v našem společném trojzemí. Definuje oblasti, ve kterých má rozvoj přeshraniční spolupráce největší přidanou hodnotu. Pro každou tematickou oblast jsou definovány cíle a navržena opatření k jejich dosažení.

Dokument vznikal především v pracovních skupinách EUREX a ve spolupráci s dalšími odborníky a subjekty zapojenými do přeshraniční spolupráce. Představuje důležitý podklad pro definování priorit v procesu přípravy operačních programů na léta 2014-2020. Euroregion je tak při jednáních schopen prosazovat a obhajovat svoje priority prodiskutováné s odborníky i politiky z řad svých členů.

EUROPE DIRECT Liberec – Váš zdroj evropských informací v regionu

Tato publikace byla převedena do formátu pro čtečky e-knih, v rámci akce s názvem

„Informační středisko EUROPE DIRECT Liberec”,

číslo FA/EDIC 2013-2017/CZ/EDIC13/2013.

Finančně podpořeno z prostředků Evropské unie

Odpovědnost za informace uvedené v této publikaci nese autor. Evropská komise

žádným způsobem neodpovídá za jakékoli případné použití informací obsažených

v publikaci.

Informační středisko EUROPE DIRECT Liberec Vám nabízí zdarma tyto základní služby:

• Konzultace – práva občanů Evropské unie a související právní předpisy, priority a politiky EU, programy a možnosti podpory projektů ze strany EU

• Tištěné informační materiály

• Organizování nejrůznějších akcí

Informační středisko EUROPE DIRECT Liberec – Váš zdroj evropských informací v regionu

Středisko sídlí v prostorách Euroregionu Nisa.

Je koordinováno a spolufi nancováno Evropskou komisí.

Kontakt

EUROPE DIRECT Liberec,

Informační středisko při Euroregionu Nisa,

třída 1. máje 858/26, Liberec

tel.: +420 485 340 990

e-mail: edliberec@ern.cz

www.europe-direct.cz/strediska/liberec

Evropská informační střediska EUROPE DIRECT naleznete po celé České republice: Brno, Bruntál, České Budějovice, Dvůr Králové nad Labem, Hradec Králové, Jihlava, Kroměříž, Liberec, Most, Olomouc, Ostrava, Pardubice, Plzeň

Table of Contents

1 Úvod

2 Proces zpracování Strategie rozvoje Euroregionu Nisa 2014-2020

2.1 Postup zpracování a harmonogram

2.2 Grémia Strategie a jejich role

3 Socioekonomická analýza

3.1 Základní vymezení území

3.1.1 Rozloha

3.1.2 Obyvatelstvo

3.1.3 Vymezení pro kohezní politiku EU

3.1.4 Geografická charakteristika ERN

3.1.5 Vývoj spolupráce

3.2 Obyvatelstvo, situace na trhu práce

3.2.1. Celkový počet obyvatel

3.2.2 Hustota osídlení

3.2.3 Demografická struktura obyvatelstva

3.2.4 Demografická prognóza

3.2.5 Sídelní struktura

3.2.6 Rozvoj místních společenství

3.2.7 Nezaměstnanost a trh práce

3.3 Hospodářství, podnikatelské prostředí a cestovní ruch

3.3.1 Hospodářská vyspělost (HDP/ob.)

3.3.2 Struktura regionální ekonomiky

3.3.3 Podnikatelské a inovační prostředí

3.3.4 Význam a postavení cestovního ruchu v ekonomice regionu

3.3.5 Energetika

3.4 Dopravní dostupnost

3.4.1 Hraniční přechody

3.4.2 Silniční doprava

3.4.3 Železniční doprava

3.4.4 Veřejná doprava

3.5 Životní prostředí

3.5.1 Ochrana přírody

3.5.2 Znečištění ovzduší

3.5.3 Čistota vod

3.5.4 Lesy

3.6 Bezpečnost

3.6.1 Krizové řízení

3.6.2 Zdravotnické záchranné služby

3.6.3 Veřejné zdraví

3.7 Kultura a vzdělávání

3.7.1 Vzdělávání

3.7.2 Knihovny

3.7.3 Památky

3.7.4 Historie

4 SWOT analýza

4.1 Prioritní oblast A: Dopravní dostupnost

4.2 Prioritní oblast B: Hospodářství a cestovní ruch

4.3 Prioritní oblast C: Životní prostředí

4.4 Prioritní oblast D: Bezpečnost

4.5 Prioritní oblast E: Kultura a vzdělávání

5 Vize, strategické cíle

5.1 Vize Euroregionu Nisa

5.2 Prioritní oblasti

6 Prioritní oblasti, tematické oblasti a rozvojová opatření

6.1 Struktura prioritních oblastí a jejich specifikace do tematických oblastí a rozvojových opatření

6.2 Prioritní oblast A: Dopravní dostupnost

6.3 Prioritní oblast B: Hospodářství a cestovní ruch

6.4 Prioritní oblast C: Životní prostředí

6.5 Prioritní oblast D: Bezpečnost

6.6 Prioritní oblast E: Kultura a vzdělávání

6.7 Prioritní oblast F: Podpora přeshraniční spolupráce

Implementace

Závěr